Detta har hänt...
Du måste hämnas på brodern som svek dig.
- Eve? - Ledsen, men ändå inte.
Kan ni fatta att journalistiken räddade dagen?
Kara Danvers är Supergirl. Dina vänner har ljugit för dig.
Bromsarna!
Tack, Supergirl! När jag blir stor ska jag bli som du.
Du behöver bara slåss för det goda och alltid tala sanning.
- Rätt fräckt. - Ms Luthor. Är allt som det ska?
Varför så formell? Är vi inte bästa vänner, Kara?
- Vet du? - Att du har ljugit i alla dessa år?
Avsluta.
Virtuell verklighetssimulering avslutas.
- Får jag fråga en sak, ms Luthor? - Ja, Hope.
Simuleringarna i virtuell verklighet-
- kan enligt mina beräkningar åstadkommas i den verkliga världen.
- Hjälper du mig att döda Supergirl? - Ja. Ska jag underlätta?
Tack för erbjudandet, Hope. Du blir intelligentare för varje dag.
- Helt utan ambition, drama eller ego. - Det var därför du byggde mig.
Precis. Jag litar på tekniken, inte människor.
Människor styrs av känslor. Ilska, oförrätt och ledsamhet.
Det gäller även mig.
Jag använder simuleringarna för att bli av med mina känslor.
Jag är ingen skurk och vill inte döda Supergirl.
Hon ska bara få lida som hon fick mig att lida. Och snart gör hon det.
Ursäkta.
- Jag verkar komma precis i rätt tid. - Varför är alla så disträa?
De har silverögon som slatorianer. En ras jag stötte på i en utredning.
Dina privatdetektivkrafter sviker dig, J'onn J'onzz.
- Linserna är från Obsidian North. - Bolaget du jobbar för, Kelly?
Det är min första dag. Vi betatestar linser för förstärkt verklighet.
Alla med silverögon som stirrar ut i intet tittar på en virtuell meny.
Med linserna länkas man med andra på en social plattform.
- De kommunicerar utan att prata. - Som du och jag.
Ni är jättegulliga, men linserna är läskiga.
Säg till när det blir lättare att registrera sig som väljare.
Det ska hållas extraval och valdeltagandet har sjunkit.
- Folk bryr sig inte om verkligheten. - Din artikel gjorde ändå mycket gott.
Du avslöjade president Baker och Lex Luthor.
Och du får Pulitzerpriset i morgon för dina insatser.
Det känns skönt att uppmärksammas, men sen presidenten avsattes -
- hoppades jag att folk skulle slåss för fler förändringar.
Alla gömmer sig bara i sina prylar.
Tekniken kan vara positiv. Jag kommer att använda VR-teknik -
- för att hjälpa människor med demens och posttraumatisk stress.
Ditt nya jobb låter oroligt och det blir kul att ha dig i byggnaden.
- Hamburgarluncher. - Jag måste rusa.
Jag håller en Tai Chi-kurs för barn. Jag lever med närvaro och mening.
Jag får inte komma sent min första dag och måste gå.
Hur gick det med Lena i går? Jag är så nyfiken.
Jag känner igen den där minen. Berättade du inte för henne?
- Hunden skulle till veterinären. - Du har ingen hund.
Min granne mrs Steins hund. Hon behövde hjälp.
Du måste säga att du är Supergirl och kan inte hålla det hemligt längre.
Jag har haft så mycket för mig med extravalet och hunden.
Och jag hjälper dig att hitta förrymda fångar.
DEO och jag uppskattar det -
- men det finns bara en sak som du verkligen behöver göra.
Jag vet.
Jag har skjutit på det så länge.
Nu ska jag belönas för min outtröttliga jakt på sanningen -
- men jag ljuger och är hemsk.
Inte alls. Du är bara rädd.
Jag är jätterädd. Jag är rädd att hon inte kommer att förlåta mig.
Vem ljuger för sin bästa vän så här länge?
Jag säger hela tiden att du är den modigaste jag känner.
Var modig och berätta för henne.
Du har rätt. Jag berättar när vi lunchar i dag.
Jag tror på dig.
Hannibal Lecter äter människor. Miranda Priestly? Är du allvarlig?
Lika allvarlig som Miranda Priestlys snörpande mun.
Ni kan hjälpa mig. Vem är den bästa filmboven nånsin?
- Voldemort. - Hans Gruber.
Otroligt ohjälpsamt. Du får acceptera att jag har rätt.
Jordseden att flickvännen har rätt är ologisk och frustrerande.
- Men jag kan anpassa mig. - Redo att jobba, agent Dox?
- Vid din sida, Danvers. - Hej då, Brainy.
- Ledsen. - Vi går, Nia.
Jag struntar i hur många ord det är.
Det viktigaste är att rapportera allt vi upptäcker om varje kandidat.
Då kan läsarna fatta ett välgrundat beslut.
Om ni gräver djupt så kanske ni också kan vinna Pulitzerpriset.
Hejsan. Kan jag hjälpa dig?
Bara om du har en ljusmätare. Det här kontoret behöver solfilm.
- Förlåt, men vem är du? - Så oförskämt av mig. Andrea Rojas.
- Kara Danvers. - Vad roligt. Jag är ett stort fan.
Snällt sagt. Sa du Rojas? Som i Obsidian North?
- I egen hög person. - Beklagar, ms Rojas.
Hissen släppte av dig på fel våning. Obsidian är en våning ner.
- Kära nån... Har inte Lena berättat? - Inte berättat vad?
James Olsen. Vad bra att du kom. Jag är en stor beundrare.
Så tro inte att jag inte hittar en ny plats för dig här.
- En ny plats för mig? - Jag har köpt CatCo.
Jag köpte hela byggnaden men CatCo är det stora uppköpet.
Och jag tar över som chefredaktör.
Välkommen till Krypton-utställningen. Se er omkring.
Många föremål har donerats av Supergirl och Superman.
Där är skeppet Superman anlände i som litet barn. Häftigt, va?
Vilka av er vill uppleva Phantom Zone?
Där tiden står still! Följ med mig, allihop.
Tjejen! Följ med oss andra. Vad håller du på med?
Kara! Det var så längesen.
Är allt som det ska på CatCo? James har ringt sex gånger.
Andrea Rojas dök upp och sa att hon har köpt CatCo.
- Varför gjorde hon så? - Jag sa att det var ett misstag.
Det är inget misstag. Jag har sålt CatCo till Andrea.
Hon skulle dyka upp först i morgon efter att vi hade lunchat.
Har du sålt CatCo utan att säga nåt?
Jag köpte företaget för er skull -
- men nu är jag i desperat behov av pengar till ett nytt projekt.
Jag kunde inte tacka nej till budet.
Jag visste inte det, men jag förstår precis.
Vi känner varandra sen skoltiden och Andrea är en smart affärskvinna.
Jag sålde CatCo till henne för att jag vet vad hon går för.
- Varför sa du inget till mig? - Jag var för feg.
Hoppas jag inte gjorde det pinsamt för dig genom att hålla det hemligt.
Du är min bästa vän och är så mycket pålitligare än jag.
Men jag har aldrig hävdat att jag är ett helgon.
Lunchen kommer snart. Berätta hur du har haft det.
Jag har...
Det finns nåt jag har velat prata med dig om.
- Kara, larm på museet. Kan du komma? - Jag är hemskt ledsen.
En källa vill träffa mig och brukar vara omöjlig att få tag på.
- Vi ses i morgon på Pulitzer-festen. - Toppen.
Det här är nytt och skrämmande.
Var finns en asteroid när man behöver en?
Usch...
- Alex skickade mig. - Nu tar vi dinosaurien.
J'onn! Hör du mig?
Jag har aldrig känt nåt liknande. Det var nån sorts psykisk förlamning.
- Några uppgifter om dinosaurien? - Var det en vit marsian?
Utomjordingen var ute efter mer än ett skepp.
Skeppet har en antimateriamotor för rymdfärder.
Det kanske är långsökt men kan motorn användas för...
Att tillverka en bomb? Det skulle krävas kunnighet och resurser.
- Men det är möjligt. - Hur destruktiv?
Den skulle förinta allt liv över tre solsystem.
Men vi har ett ännu större problem.
Supergirls mantel är förstörd!
Jag glömde nästan bort alla som skulle dö i tre solsystem.
Sarkasmer passar inte, oavsett hur fyndiga de är.
Manteln är unikt utformad för superhjältemanövrar i hög hastighet.
När en Farfarniflatch jagar dig över fängelsegroparna på Takron-galtos -
- så kommer du vilja kunna göra skarpa högersvängar med manteln.
Jag ska laga din mantel.
Sen glömmer vi den här skräddarkrisen.
Vi hittar den som ligger bakom det.
Min pappa är chef på Obsidians huvudkontor.
Han befinner sig i en rymdkapplöpning mot farbror Elon.
Så han har överlåtit avdelningen för virtuell verklighet åt mig.
I VR-gymmet kan man bestiga El Capitan från kontorets trygga vrå.
Eller som jag, göra halvdana situps på en strand i Sao Paulo -
- medan man kollar Instagram på mobilen.
Här är vår nya sjukvårdsavdelning.
- Tack för den här chansen, ms Rojas. - Vi står vid ett historiskt vägskäl.
Jag vill ha vår teknik i samtliga hushåll inom ett år.
Mina världar krockar. Du har ett gott öga för vilka du anställer.
Endast de bästa duger. Gillar du linserna jag gav dig?
Kan vi prata enskilt?
- Vi hade en överenskommelse. - Just det. CatCo för 1,3 miljarder.
Mer än det är värt men jag ville hjälpa en gammal väl.
Vi skulle hålla affären hemlig en dag men du har redan flyttat in.
Förlåt om jag trampade dig på tårna. Ett par timmar spelar väl ingen roll?
Jag vill inte få en dålig start. Vår affär behöver inte bli vår enda.
Om jag ber dig att hålla tyst om nåt i 24 timmar -
- så ska du hålla vad du lovar.
Allt jag gör har ett ändamål. Inga fler överraskningar.
Och storyn du lovade skulle locka världens blickar till CatCos hemsida?
Den du ville två dina händer ifrån.
Du får den i morgon klockan 21. Jag håller vad jag lovar.
Se er omkring i rummet. Vi fullkomligen badar i talanger.
Tidningsvärldens bästa. Och i morgon får vi förstärkning av William Dey.
- Från The Times i London? - Ja.
Trots stallet vi har så kan vi alltid bli större.
Vi kan alltid bli starkare och bättre.
Tillsammans ska vi skapa en nyhetsorganisation av världsklass -
- som skapar läsarengagemang över plattformsgränserna.
- Läsarengagemang? - Intresse. Läsare. Inkomst.
Vi finslipar era insatser knivskarpa för att tjäna pengar på dem.
Vi låter inte inkomsterna styra redaktionsbesluten här.
Och det märks.
Du har styrt skeppet, James. Hur är prenumerationssiffrorna?
- De sjunker. - Och vem vill det?
När Danvers vann Pulitzerpriset flydde läsarkretsen.
De fick uppfattningen att vår tidning är pedantisk.
- Det är tungt och tråkigt. Som läxor. - Vansinne.
Nej, Kara. Vansinne är att få läsarna att klicka bort från vår hemsida.
- Nyheter handlar inte om klick. - Allt handlar om klick.
Från storföretag till mammors bilder på barnets födelsedagar.
I dag värderas man med klickningar.
För att överleva måste CatCo anpassa sig.
Koncentrationsförmågan rasar i takt med intäkterna.
Folk vill ha snackisar som är roliga och lättsmälta.
Jag är rätt säker på att jag talar för alla i rummet -
- när jag säger att med sån inriktning så säger vi upp oss.
Sånt här ingår inte i våra kontrakt.
Fast det gör det.
Ni är bundna till nya treårskontrakt.
Om ni inte vill hjälpa mig så får ni mer än gärna hoppa av.
Men då gäller klausulen att ni inte får jobba för en konkurrent.
Det vore hemskt om ni inte fick jobba i branschen mer.
Om ni inte brinner för det här så är det bara att säga till.
Det var det.
Skål för framtiden!
Kara. Vi har hittat Supermans skepp.
Du hade rätt, Brainy. Revorna förstör aerodynamiken.
Jag drar åt höger och höll på att landa i en sjö.
- Jag jobbar hårt på en lösning. - Det är vårt minsta problem.
- Energisingaturen är ingen bomb. - Det är en Phantom Zone-projektor.
Den som byggde den har stulit hemliga delar i flera veckor -
- från laboratorier och myndigheter. Men inte från oss.
Antimateriamotorn var sista delen.
Så de byggde en projektor, slog på den och lämnade den här?
För att vi skulle hitta den. Frågan är varför?
En fälla.
Ingen gömmer sig från Midnight. Massornas mördare.
Jag är Kara Zor-El. Min mor skickade fångar till Phantom Zone.
Det är mig du vill ha. Ta inte ut din vrede på planeten.
Din mor låste inte in henne.
- Jag gjorde det. - J'onn J'onzz!
Det är energihål som förintar allt de berör!
- Kan du fasa igenom dem? - Jag kan försöka.
Supergirl! Projektorn!
- Hon är borta. - Hon kommer tillbaka.
Ingen vet vem Midnight är eller vilken planet hon kommer ifrån.
Hon dök upp på Mars och slogs för de vita marsianerna för att få döda.
- De släppte lös henne mot mitt folk. - Hur besegrade du henne?
Jag minns inte.
Det psykiska traumat du erfor på museet kan påverka minnet.
- Det verkar personligt. - Jag hade Manchester Black mot mig.
- Efter honom överlever jag allt. - Vi måste hitta Midnight.
- Vi vet inte vem som förde hit henne. - I striden tog hennes krafter slut.
- Hon kan inte attackera på 24 timmar. - Jag hittar henne medan hon är svag.
- Kan du motta priset som mig, J'onn? - Ja, snälla. Det vore kul att se.
Nej, Kara. Du ska motta priset och vi kommer att vara där.
Vi möter Midnight som vi möter allt annat. Tillsammans.
Kul att ha dig på mitt kontor.
- Jag kanske inte har nåt längre. - Jag träffade Kara i hissen.
Jag sa att jag inte tar striden mot vår nya chef min andra dag.
Jag tänker stötta ert beslut men i det fördolda.
Jag är stolt över tidningen vi har.
En inflytelserik nyhetsorganisation som verkligen påverkar folks liv.
Andreas vision känns främmande och jag kan inte följa den.
Gör inte det, då. CatCo och journalismen är inte det enda du är.
Du hjälpte andra långt innan pappa gav dig en kamera.
Jag vet att du tror att du måste kämpa i alla situationer -
- men för en gångs skull borde du ta ett steg tillbaka och undra...
Vad vill James Olsen?
- Ville du träffa mig? - Visst känner du William Dey?
Ja, ryktesvägen. Jag är en stor beundrare.
Avslöjandet av expropriationsrätten i Hartlepool var briljant.
Det uttalas Hart-lee-pool.
Jag håller med. Skaffa solfilmsglas.
Jag bad William granska artiklarna som James var redo att publicera.
Din artikel om vattenskatten har väldigt grundliga efterforskningar.
Jag bad William skriva om den.
Du drog ut på artikeln med onödig bakgrundsinformation.
Den var full med onödiga detaljer.
Artikeln lägger fram allt lagförslaget vilar på.
Att inte förklara alla perspektiv innebär att artikeln blir partisk.
Alla artiklar är partiska på nåt sätt.
Du om nån borde hålla med mig. Dina artiklar är alltid djuplodande.
Jag skrev artiklarna som The Times ville ha dem.
Samma sak för Le Monde, på franska. Medan The Mail fick tabloidformat.
Om du har svårt för rätt stil så kan William skriva om dem.
Gärna det, bara vi delar på artikeln.
Du kan inte ta över en tidning och göra den till en klickbetesblaska.
- Det kan jag faktiskt. - Tänker du hota min karriär nu?
- Jag sparkar dig inte. - Och jag slutar inte som journalist.
Vänj dig vid att jag skriver om vad jag vill, på sättet jag föredrar.
Jag kan hålla mig kort, men kommer att slåss för alla mina artiklar -
- så att allt framställs på rätt sätt.
Jag går inte med på omskrivningar och tänker inte bli tystad.
Jag har inte tänkt tysta dig, Kara. Skönt att vi redde ut det här.
- Helt okej för mig. - Bra.
Jag skällde ut Andrea och sa vad jag tycker om hennes vision för CatCo.
Jag sa precis hur jag vill ha det inför den nya killen.
Jag vågar säga ifrån inför chefen -
- men när jag tänker berätta sanningen för Lena, så klarar jag inte det.
- Varför går det inte? - Jag har varit hård mot dig.
Men det här är din kväll.
Jag tillåter dig att sluta grämas så att du kan njuta av den.
- Oroa dig för Lena en annan gång. - Du har nog rätt.
Le!
- Hej! Grattis, Kara. - Tack.
- Får jag dansa med din syster? - Hon älskar att dansa.
Jag är kass.
Kara. Jag har en gåva till dig för att fira denna stora stund.
Vad gulligt. Det behövde du inte. Vad spännande.
Beskåda.
- En mikroskopisk rörelsesensor. - Glömde du den?
Den är för liten för att upptäcka. Men tvivla inte.
Denna minimala apparat innehåller massor.
- Närmare bestämt din nya dräkt. - Du skulle ju bara laga manteln.
Om man ger en konstnär en tavelduk... Om du tillåter.
Förstör dem inte.
Var försiktig när du tar av dig glasögonen bland folk.
Nästa gång du sliter av dig dem kommer dräkten att materialiseras.
Eller dematerialiseras, vid behov.
Lena? Vad gör du här?
Det skulle bli en överraskning att det är jag som presenterar dig.
Jag missar inte chansen att berätta för världen hur underbar du är.
Jag kan inte låta dig göra det. Jag förtjänar det inte.
Jag vet hur mycket du förtjänar det efter att ha avslöjat Lexs brott.
Jag är Supergirl.
Jag har alltid varit Supergirl.
Jag borde ha berättat det för längesen.
Jag hittade på ursäkter, eftersom du har blivit sårad så många gånger.
Jag intalade mig själv att jag skyddade dig.
En dag var du så arg på Supergirl -
- men du tyckte om Kara.
Så jag tänkte att jag kunde fortsätta vara bara Kara.
Och behålla dig som min vän.
Jag var egoistisk och rädd och ville inte förlora dig.
Så jag fortsatte låtsas.
Och jag slutade inte.
Men genom att hålla det hemligt så sårade jag dig som alla andra.
Jag är så hemskt ledsen.
Jag är hemskt ledsen.
Snälla, säg nåt.
Ms Luthor. Ni går på om två minuter.
Lena...
Ms Luthor, klockan är snart 21.00.
Ska jag ladda upp filerna till CatCos servrar?
Ms Luthor?
Världen är full av lögnare.
Människor som döljer saker. De manipulerar och kontrollerar oss.
Några av världens största lögnare fanns i min egen familj.
Men det fanns nån som påminde mig att sanningen alltid var bättre.
Det är henne vi har samlats för att hylla. Kara Danvers.
Sanningen är inte lätt och inget för ynkryggar.
Men det är nåt Kara som journalist obevekligt eftersträvar varje dag.
När hon är så bra på det får hon det att verka lätt.
Ibland glömmer vi att hon är som vi.
Men att följa sanningens väg är ingen lätt sak.
Det är snarare som att bestiga ett berg.
Det är mödosamt och smärtsamt och som oss andra kan Kara vackla.
Men hon återfår alltid fotfästet i slutändan.
Vi ska vara tacksamma för hennes ansträngningar.
Tack för att du påminner oss om att sanningen är viktig.
Även när den är svår att acceptera.
Agent Dox, vi har en uppdatering.
Du kommer alltid att vara min vän.
DEO meddelar att Midnight har återfått krafterna och är på väg.
- Var är hon? - Här.
Få bort henne från alla människor. Vi följer efter.
De verkar behöva dig, Supergirl.
Byxor!
Hur byter ni om så snabbt?
Det där är inte bra.
- Vad gör hon? - Hon skapar ett svart hål!
Kan min soleruption stoppa det?
Gravitationskraften finns i kärnan. Du måste in i hålet först.
Men varför krångla till det? J'onn!
Vi får visst krångla till det.
Du kan inte både rädda J'onn och förstöra hålet. Oddsen är...
Oavsett oddsen får vi inte vara rädda för att göra det enda rätta.
Supergirl! Vi får inte dö båda två!
Det gör vi inte!
Kolla vilken baggis.
Och det var inget fel på servern? För att jag fick aldrig filen.
Kontrollera igen!
- Är inte du teknikexpert? - Där är du ju.
Du var på festen när det svarta hålet uppstod. Var är bilderna?
Dardine på anslutning 506 har vad du behöver. Jag har ingenting.
Jag skulle kunna gorma om det men vet att du vill gå rakt på sak.
Jag säger upp mig.
Är du säker på det? Du jobbar aldrig som journalist igen.
Det hör till äventyret.
Kelly, du måste lösa en tvist åt oss.
- Vem är den bästa filmskurken? - Lätt. Hans Gruber.
Hjärtat...
- Jag sa ju det. Kom. - Hej då.
Vi ses i morgon.
Vi måste prata om det här.
Vi har varit tillsammans i nästan en månad nu.
Men vi har ändå inte kommit längre än ett stadigt handslag.
Jag vill veta hur du känner.
Jag börjar misstänka att du inte har varit med om det här tidigare.
Det är helt okej om det är så. Jag skulle förstå.
- Är du...? - Jag har haft många romanser.
Flertalet, faktiskt. Saken är den...
Du är den första jag har älskat.
Vet du varför Miranda Priestly är så otäck?
Hon är känslokall och sviker personerna hon bryr sig mest om.
Förra månaden på Lex Luthors läger var jag likadan mot dig.
Trots att jag älskar dig så sårade jag dig.
Jag tar avstånd för att jag inte vågar släppa garden igen.
Querl Dox... Jag känner dig.
Han som lämnade mig på lägret var inte du.
Du är omtänksam, osjälvisk och god.
Jag vill vara den du släpper garden för.
Jag vill att du ska kunna vara dig själv med mig.
- Vill du också det? - Mer än nåt annat.
Kyss mig, då.
Har du gått vilse?
Nej, J'onn J'onzz. Jag är precis där jag bör vara.
Det var du som släppte lös Midnight. Vad vill du mig?
Du ska bestraffas för dina brott. Du besegrade Midnight.
- Men du ska få det du förtjänar. - Varför? Vem är du?
Låtsas inte som att du inte känner igen mig, broder.
- Jag har ingen bror. - Lögner!
Du och far är ondskefulla men rättvisa kommer att skipas.
- Jag ska göra som du gjorde mot mig. - Är du min bror? Bevisa det!
Jag uppskattar verkligen att du var där i kväll -
- och att du fortsätter prata med mig.
Tack för att du berättade sanningen. Men, Kara...
Det får inte bli som tidigare. Förstår du det?
Vi får inte ha några hemligheter. Jag måste få veta allt.
Det var därför jag kom.
Du vet allt nu.
Om du nånsin behöver mig så behöver du bara ringa.
Filen var redo. Varför avslöjar du inte Supergirls identitet?
- Har du förlåtit Kara Danvers? - Hon förrådde mig.
Hon krossade mitt hjärta. Det kan jag aldrig förlåta.
- Då förstår jag inte. - Nej, du är ju ingen Luthor.
Vi är skorpioner. När nån förråder oss, så attackerar vi.
Men mitt högre kall är att förbättra mänskligheten.
Nu när Supergirl har avslöjat sig får jag min chans.
Jag kan utnyttja henne lättare om hon tror att hon kan lita på mig.
- Ladda simuleringen. - Javisst, ms Luthor.
God natt.
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com